-Missak Manouchian. -Död för Frankrike.
-Joseph Boczov. -Död för Frankrike.
-Olga Bancic. -Död för Frankrike.
-Thomas Elek. -Död för Frankrike.
-Emeric Glasz. -Död för Frankrike.
-Maurice Fingercwajg. -Död för Frankrike.
-Jonas Geduldig. -Död för Frankrike.
-Leon Goldberg. -Död för Frankrike.
-Szlama Grzywacs. -Död för Frankrike.
-Stanislas Kubacki. -Död för Frankrike.
-Marcel Rayman. -Död för Frankrike.
-Willy Szapiro. -Död för Frankrike.
-Wolf Wasjbrot. -Död för Frankrike.
-Robert Witchitz. -Död för Frankrike.
-Roger Rouxel. -Död för Frankrike.
-Arpente Avitian. -Död för Frankrike.
-Georges Cloarec. -Död för Frankrike.
-Spartaco Fontano. -Död för Frankrike.
-Rino Della Negra. -Död för Frankrike.
-Cesare Luccarini. -Död för Frankrike.
-Alfonso Celebatno. -Död för Frankrike.
Död för Frankrike. Död för Frankrike.
-Antonio Salvatori. -Död för Frankrike.
Tror du att det finns en dold bomb i barnvagnen?
-Tänker du på Dolorès? -Ja, hon är med sin far.
Petra hade rätt i att skilja oss åt.
Din dotter slipper kriget.
Ni måste gå till tåget, madame Bancic.
-Dolorès är inget rumänskt namn. -Spanska inbördeskrigets hjältinna.
Seså! Vi har ont om tid.
-Var är Alexandre? -Han väntar vid stallet.
Mamma kommer snart och hälsar på.
Adjö! Adjö!
Alexandre!
Vi kommer att missa tåget.
-Tror du att vi får se henne igen? -Säg inte så.
Säg inte så.
Ja?
-Ni får inte göra det mer hos mig. -Vi har inte gjort något ont.
Bespara mig problem med dina föräldrar, Monique.
Och du, Marcel, du borde skämmas.
Ledsen, men jag skäms inte, pappa. Skammen förpestar kvarteret.
Shaun! Sluta orera! Du borde arbeta istället.
Jag lämnar er ifred.
-Vi går och tar luft, Simon. -Han har leveranser.
Vi gör det ihop.
Berättar du inte om den gröna kallelsen från polisprefekturen?
-Vilken grön kallelse? -Jag vet vad du kommer att säga.
-Vad gäller det? -De ska utvärdera hans situation.
-Du går väl inte dit? -Skrik inte!
-Jo, då får jag uppehållstillstånd. -Det kan vara en fälla.
Det tror du jämt. De har min adress. De kan komma när de vill.
-Var är pappret? -I min ficka. Ska du rota?
Ni irriterar mig!
Krazu!
Krazu! Krasucki!
Jag kommer.
Sudda ut det, judesvin.
Sedan får du slicka mina skor, din apa.
-Banka inte sådär! -Var är mamma? Mamma!
Thomas?
Jag blev kallad "judesvin" i skolan. Nästa gång dödar jag honom!
Låt dig inte provoceras. Behåll din värdighet.
Vi är i Frankrike. Vi kan inte råka ut för något här.
Det är de mänskliga rättigheternas land.
Och vi har uppehållstillstånd.
-Varför lät ni omskära mig? -Det är mer hygieniskt.
Oroa dig inte!
Din far känner kommunala tjänstemän.
Köp "Paris Soir"!
Tyska trupper invaderar Ryssland! Molotov-Ribbentrop-pakten är bruten!
Köp "Paris Soir"!
TYSKLAND SEGRAR ÖVERALLT
Polisen är här, madame Manouchian. Skynda er iväg!
Vad är det här?
-Vad är det här, ditt svin? -Flygblad mot skitstövlar.
Vilka skitstövlar?! Säg det, svartskalle!
-Vad är det fråga om? -Det är grannen från våningen under.
-Gå, madame. Det angår inte er. -Jag har rätt att veta vad som hänt.
Ska vi haffa dig också?
Kom igen! Nu går vi.
"Hans ögon hade skådat vidderna."
"Han kände till bergen och hade upptäckt deras gåta."
"Djur och fåglar, träd och blommor"-
-"växter, jord, sand och stenar hade lärt honom kärlekens gåta."
Gäller det Missak?
-Kom in! -Vad är det fråga om?
De tog med honom till Gestapo.
Var inte orolig! Du flyttar hem till oss.
Minns ni dagen när jag var nära att drunkna?
-Ja, det minns jag väl. -Jag hade nog matsmältningsbesvär.
Ni satt i solen. Vi hade picknick i gräset.
Missak hoppade påklädd i vattnet för att rädda dig.
Vad roligt vi hade den dagen!
-Vi kommer att ha roligt ihop igen. -Nu är det min tur att rädda honom.
Thomas Elek.
-Ni är född i Budapest. -Ja, monsieur.
-Rektorn. -Ja, rektorn.
-Och ni är från en judisk familj? -Jag är kommunist, rektorn.
-Och era föräldrar? -De talar bra franska.
-Det var inte frågan. Vad gör de? -Min mor har en restaurang.
-Och er far? -Han läser hela dagen.
-Talmud? -Han föredrar Dostojevskij.
Känner ni till Dostojevskij? "Brott och Straff"...
Ja, men att läsa är inget yrke.
Vad vill ni göra i framtiden, unge man?
Jag vill bli fysiker, rektorn.
Ni har bra betyg i naturvetenskapliga ämnen.
Men ni är på väg att spoliera allt.
Varför ritar ni kommunistsymboler?
-Vill ni bli martyr? -Ja, rektorn.
Var inte dum! Ni har framtiden för er.
Fatta mig rätt: Jag har ingen sympati för pojken som kränkte er.
Jag fördömer politisk aktivitet på mitt läroverk.
Den här platsen ska förbli neutral.
-Det är omöjligt att vara neutral. -Ansträng er!
Jag förlåter er den här gången. Vissa lär förebrå mig.
Vilket innebär att de inte är neutrala, rektorn.
-Goddag, monsieur, madame. -Två kilo, tack.
Lyssna, Simon.
"I filmen finns en rad judiska nunor."
"Filmen börjar i ghettot, i ett myller av lortiga judar."
"Skäggiga, håriga och gestikulerande."
"Enorma näsor i tjockläppade ansikten pekar åt alla håll."
"Och ett gammalt filmknep som här utnyttjas väl"-
-"ersätter dem med en mängd råttor som väller in över duken..."
Vad menas med "gammalt filmknep"?
Visst ska vi aldrig skiljas åt?
-Säg att vi aldrig ska skiljas åt! -Sluta! Det gör ont.
Jag heter Dupont. Alla gripna fördes till Romainville-fästningen.
-Tack. -Varför?
Gör inget. Invänta order.
Efter invasionen i Ryssland lär man jaga kommunister.
-Förstår ni? -Ja.
-Var bor ni? -Inatt sov jag hos Aznavourian.
Dåligt. Ni sätter dem i fara. Vi måste skydda våra kamrater.
Mycket dåligt. Förstår ni?
Mélinée...
Vi tycker alla om Manouchian, sedan länge.
Vad betyder det? Att han redan är död?
Kontoret för judiska ärenden är inte här.
Första våningen, trappa F.
Jag skulle vilja ha nyheter om min make som har gripits.
Tack.
Det är hon.
Inspektör Mathelin. Kom med mig.
Vet ni att det är ute med er man?
Vill ni hamna i ett läger, ni också?
Han är inte kvar. Han blev förflyttad till Cormeilles.
En fästning som tyskarna gjort om till interneringsläger.
-Det är allt jag kan säga. -Tack.
Jag beklagar...
Men jag har inget val.
Det är gentemot kollegorna. Annars kan jag få igen för det.
Mélinée! Vänta på mig! Vi tar rast.
-Är du inte törstig? -Nej.
-De går aldrig med på det. -Han måste äta för att härda ut.
Var försiktig.
Namnam. Det är till min man. Missak Manouchian.
-Förstår ni ordet "namnam"? -Madame...
Jag förstår att ni är modig... eller helt vansinnig.
Det är första gången en fånges fru vågar sig hit.
-Jag älskar min man. -Vilken tur han har.
Han är en stor armenisk poet.
Vi har placerat intellektuella ihop.
Det är er polis som grep dem. De är kommunister.
-Missak struntar i politik. -Det måste han bevisa.
Beck! Ta med väskan till fången Manouchian.
Särskilt tillstånd.
-Vad gör ni med den? -Vi ger den till er man.
Får jag träffa honom?
Ska jag följa er?
Vi är fiender, madame.
-Ät upp patén, kamrater. -Du har inte ätit din bit.
Man måste äta, Missak!
När man har ätit rötter och maskar kan man avstå från mycket.
Turkarna anföll min by varje dag.
De sköt på måfå för nöjet att döda armenier.
Jag och min storebror Karapet flydde.
Vi vandrade mållöst. Vi borde ha dött 100 gånger.
En dag vaknade vi på ett barnhem i Syrien.
Det här är min storebror.
Eller det var han. Jag kunde inte få fram ett ord.
Jag återfick talförmågan genom att skriva dikter.
-Två tiondels sekunder snabbare. -Duktigt, Rougemont!
-Det är inte illa. -Jag förstår inte.
Jag säger att det inte är illa.
Jag ska lära dig simma.
-Vad skrattar du åt? -Jag vänjer mig inte vid "Rougemont".
Det låter som någon annan. Skäms du för att du heter Rayman?
Skäms du för att du är jude?
-Håll tyst, idiot. -Det kan jag inte.
-Ska vi gå? -Blev du stött?
Jag ska hämta Simon på talmudskolan.
Låt din bror vara. Märket du inte att du kväver honom?
Med mig kan han inte råka illa ut.
-Gå och klä på dig. -Vet du varför jag älskar dig?
Man vet aldrig varför man älskar någon.
-Fast det gör jag. -Jaså?
Du vet allt.
Jag älskar dig för att du ljuger.
Spelar du munspel i en orkester?
-Vem har sagt det? -Folk.
-Du är duktig på musik. -Vad då för folk?
Lyssna inte på vad folk säger.
De pratar strunt.
Du är verkligen inte rolig.
Vad tycks?
-Krazu? Kom! -Ska vi gå hem?
"Spelar du munspel i en orkester?"
Det är ett gammalt lösenord. Det kan du glömma.
-Monique frågade mig det nyss. -Monique?
Om Monique vet, så vet alla.
Det måste tas på större allvar. Det är ingen lek, för fasen!
FRANSMÄN!
DET RÄCKER INTE ATT ÖNSKA BRITTISK OCH SOVJETISK SEGER
NI MÅSTE DELTA AKTIVT!
Goddag. Varsågoda och sitt.
Monsieur Rottée...
Gratulerar till chefsposten på underrättelsetjänsten.
Polisprefekt Bard ringde mig och hyllade er.
Vi har stor respekt för amiral Bard. Han är...
Energisch. Hur säger man på franska?
-Energisk. -Energisk.
Tyskar och fransmän är skapta för att förstå varandra.
Bard vill stärka kampen mot kommunisterna.
Polisintendent David har blivit chef för specialroteln.
Sex förstörda lastbilar på Avenue Parmentier.
Attentaten ökar.
Granater mot garage, ammunitionsstöld, förstörda däck.
-Jag vet, Obersturmführer. -Ni måste skrida till handling.
Vi har hittills lyckats dölja det för det franska folket.
Vi styr pressen.
Tio skjutna kommunister för varje mördad tysk.
-Skriv under, Missak. -Nej, jag vägrar.
-Du gör ingen nytta som död. -Jag sa precis att jag vägrar.
Vilken min du har. -Jag har träffat Dupont.
Hadj, Boitel och Pitard sköts ihjäl igår.
-Jag känner dem inte. -De delade cell med Manouche.
-Goddag, Cristina. -Skynda på!
Jag ska provspela för operan om en timme.
ARBETARE, SABOTERA TYSKA KRIGSPRODUKTIONEN
VARJE SABOTERAD DEL RÄDDAR ETT MÄNNISKOLIV
MASKIN- OCH PRODUKTFEL PÅSKYNDAR TYSKT NEDERLAG
Jag har skrivit brev ända sedan han fängslades.
Vi skulle väl veta om han var död? Dupont sa att han levde.
-Lyssnar du, Henri? -Ja, självklart.
Du döljer något.
Om jag visste något skulle jag säga det.
-Tack. -Ingen orsak.
-Idiot. -Tycker du inte att han är söt?
Gå fram och säg att du vill ligga med en tysk.
Man blir korkad av svartsjuka.
-Vad är det? -Dålig nyhet.
Min kontakt på prefekturen sa att alla kallade judar har gripits.
Din far är fängslad i Beaune-la-Rolande.
-Var är det? -I Loiret.
-I ett tyskt läger? -Nej, franskt.
-Det är bra. -Nej, det är inte bättre.
Poliserna skjuter på allt. Det är taggtråd överallt och...
-Vad då? -Enligt polisen jag känner...
...ska de deporteras. Vi lär aldrig se dem igen.
Jag beklagar, Marcel.
-Vad är det? -Hans far.
-Vad heter du? -Henri Krasucki.
Jag heter Hans Werber. Vill ni spela fotboll?
-Vad säger han? -Han vill spela fotboll.
Du är...mycket söt.
Vi måste gå. Jag beklagar.
-Och imorgon? -Imorgon är du huvudlös, kamrat.
-Vart ska du? -Säga åt mamma att sluta vänta.
Gör inget dumt. Invänta order. Vi ska hämnas din far.
Låt mig vara! Jag vet vad jag måste göra.
-Ursäkta. -Ja?
-Har ni eld? -Visst.
Bra.
Ursäkta. Har ni eld?
Ja.
Tack.
Paris är vackert.
Vi är i Beaune-La-Rolande.
Här kryllar judarna på en mindre yta än i Pithiviers.
Kan traktens jord väcka det som alltid saknats hos rasen?
Kärlek till jorden och arbete på fälten.
Tyvärr kan man tvivla på det.
Om de inte vill förstå landskapets viktiga och stränga lärdom-
-eller den kärva befolkningen...
...så har de åtminstone befriat Paris från sin oönskade närvaro.
-Mamma! Vad är det? -Har du haft en bra dag?
-Vad är det? -De kom imorse. En hade uniform.
-Tyskar? -Nej, fransmän.
Vi ska ha den på dörren för att inte råka illa ut.
-Varför lydde du? -För att få lugn och ro.
-När du väl inser att det är krig... -De kommer tilbaka.
-Då ska jag vänta med en pistol. -Du är galen.
-Det är inget nytt. -Jag håller med honom.
-Får jag låna Karl Marx? -" Das Kapital "?
Det är en utgåva med gotisk skrift. -Tack, pappa.
Thomas!
Jag måste smita iväg fort. Du gömmer dig i närheten.
Håll ögon och öron öppna. Bevaka allt.
Sedan går du hem och väntar.
Berätta allt efteråt. Jag vill höra allt. Förstått?
General Béla Kun!
"Jag har inte hört av dig, men du har lärt mig att inte ge upp hoppet."
"Jag vet att du lever, det är huvudsaken."
Tills vidare klistrar jag igen kuvert, som vi gjorde ihop.
Du skulle se min tunga. Rena rama rivjärnet!
Hel svullen, dessutom.
Sluta! Jag är för smutsig.
-Har du rymt? -Nej.
Jag skrev under ett papper på att jag inte är kommunist.
-Jag hörde vad som hände de andra. -Jag skäms för att jag lever.
Om du bara visste hur mycket jag skäms.
Jag älskar dig.
Sov, mitt lilla föräldralösa barn.
God kväll!
Thomas!
-Har du förföljt mig länge? -Minst två veckor.
Sedan jag förstod att du hade kokat ihop något.
-Hur fick du veta det? -Jag besökte ditt gömställe.
Jag har sprängt "Kapitalet" av Marx i bokhandeln.
-Är du stolt? -Självklart.
-Tänk om de hade kollat din väska? -Jag tog risken.
-Att åka fast. Och sedan? -Vad då?
-Tortyr. -Jag skulle hålla tyst.
Dumheter! Petra har rätt. Du är farlig för oss.
Lyssna nu noga...
Nu går du hem. Jag förbjuder dig att gå till gömstället.
Hörde du? Jag förbjuder det!
-Går det framåt för Charles? -Jodå. Han vann en radiotävling.
Han börjar dra in pengar.
Dags att korven skära. Det kan jag mig väl förära.
-Nödrim. Var kommer den ifrån? -Från Laversine, en håla i Brie.
Jag hämtar ägg där. Den här gången fick jag kaniner.
Livet leker.
Tyskarna sköt folk efter attentaten. Först tio, sedan 20 för varje tysk.
De gör plats åt dem som anländer. Det väcker eftertanke.
Om man tänker för mycket, blir man handfallen.
Hon har rätt.
-Vad ska du göra nu? -Jag blir galen.
Jag väntar på ett tecken från dem hela tiden.
-Varför har de brutit kontakten? -De har satt mig i karantän.
Det är alltid skumt om man klarar sig med livet i behåll.
Man har tjallat eller blivit polisens lockbete.
Alltfler kamrater går i fällan och knäcks.
Vi gör likadant.
-Är Monique inte här? -Hon köar för livsmedel.
-Vad vill du? -Låna henne en bok.
-Vilken? -"Samhällets olycksbarn."
Vi är olyckliga nog. Min dotter behöver inte läsa den.
Man behöver alltid läsa. Det har Henri Krasucki lärt mig.
Den lille kommunisten?
Han ingår i ditt dåliga umgänge, så lämna Monique i fred!
En dag råkar hon illa ut.
Jag tycker synd om din mor. Hennes man blev gripen.
-Deporterad - och avrättad. -Säg inte det.
Det vet du inget om. Det behövs arbetskraft i Tyskland.
Din far kommer tillbaka.
Ty Internationalen
Åt alla lycka bär
Bravo, Olga!
Ta ett glas, Thomas.
-Skåla med oss, madame Elek! -Nej.
Jodå, madame Elek!
För exakt sex månader sedan, efter att ha rymt från Argelès-lägret-
-kom jag hit utan eft öre på fickan.
Jag svalt, och ni gav mig mat, madame Elek.
Och ni sa, och det kommer jag alltid att minnas:
"Om ni kom hit, monsieur Boczov, så finns det ett skäl."
"Det är säkert gott, men det angår mig inte."
Det angår mig fortfarande inte. Känn er som hemma.
-Skål för er! -Håll tal, madame Elek.
Nej, jag duger till matlagning, inte till tal.
-Mamma! Gör det! -Seså nu!
När vi flydde fascisternas Budapest, lämnade vi folk vi älskade.
Det är normalt att bilda en ny familj.
Och ni är vår familj.
Ni ger oss värme. Med er behöver vi inte kol.
-Får jag kyssa er, madame? -Får han?
-Ja. -Madame Elek...
Tack!
-Berätta om lastbilen, Alexandre. -Vi kan den utantill, Tommy.
-Och? Berätta. -Nej, han har rätt.
Han blir gaggig av att berätta bragder.
Jag? Aldrig!
Minstingen måste få veta hur vi gjorde.
God kväll, Pétra.
-Är allt bra? -Jadå.
Dupont hade rätt.
Ni hörs på en kilometers håll.
Drick ett glas med oss, Pétra.
Ni är oansvariga.
-Kom du för att predika? -Håll truten, Boczov.
Spanska inbördeskriget gjorde dig inte klyftigare.
Vad försöker du säga?
Ni måste sluta med enskilda aktioner.
Det tjänar inget till och är farligt för organisationen.
Vi vill skapa en armé med befäl och lydande soldater.
-Jag har inget emot det. -Då får du skiljas från Olga.
Det är inte bra att ni alltid är tillsammans.
Räcker det inte med att vi lämnade Dolorès på landet?
Nej, det räcker inte. Vi vill inte se er i par. Förstått?
Om du vill ha ett skjut, så finns det gott om flickor.
Tar du min fru för en hora? Hur kan du prata så om Olga?
-Jag ska döda dig! -Sluta!
När jag transporterade granater i Dolorès barnvagn...
...så tyckte väl alla att det var bra?
Jag gjorde det minst 20 gånger!
Som tack lämnade ni bort vår tös.
-Och vi lydde som hundar! -Tyst!
-Jag var 16 när vi gifte oss. -Ingen ber er att skilja er.
-Ni ska enbart inte synas ihop. -Vet du vad en partisan är?
En livets partisan. Vi är livets parti mot dödens parti.
Olga är mitt liv. Dolorès är mitt liv.
Glöm aldrig det, Pétra.
Vi dödar människor, men vi står på livets sida.
Hur står det till?
Vi tänkte ge dig riktigt ansvar.
Du har arbetat med invandrare, har förtroende från armenier och mod.
Men folk måste tala om oss, om motståndsrörelsen.
Vi måste få tyskarna att tappa modet och skrämma kollaboratörer.
Men det kräver en arméorganisation med disciplin och regler.
Med order och ledare som du. Förstår du?
-Varför säger du inget? -Pétra har redan predikat.
Jag kan inte skjuta - inte ens en tysk soldat.
-Det lär man sig snabbt. -Nej, kamrat.
Jag vill inte döda av etiska skäl.
-Etik? Vad är det? -Det är min moral.
Det har inget att göra me mod eller feghet. Förstår du?
Nej, jag förstår inte. Vi har möte den åttonde mars.
-Lär dig adressen och bränn lappet. -Lappen, Dupont. Det är en lapp.
Tänk på din mor som dog av svält och sorg i dina armar.
På din far! Och på din storebror Karapet!
Förstörda lungor! Och du pratar om etik!
Bla-bla-bla. Skäms du inte?
Låt min familj vara.
Om du vägrar, utesluts du och din fru.
Du får fundera till åttonde mars. Etik!
Specialrotelns främsta målgrupp är utländska terrorister.
I huvudsak från MOI.
-Några frågor? Polisintendent David. -Och judarna?
Judarna angår oss bara om de deltar i terroristattentat.
I likhet med många italienare och spanjorer som har flytt hit.
Jag tar tillfället i akt för att insistera.
Vår polis nära samarbete med den tyska armén är vår främsta fördel.
De är militärer och vi poliser.
De kan inte gatan, vet inte vad skuggning innebär.
Vi måste utnyttja fördelen i kampen mot bolsjevismen.
Kom ihåg Folkfronten! Det var nära ögat!
Jag vill att ni ska förstå att vårt repressiva uppdrag är...
...ett högst patriotiskt uppdrag.
KVARTERSPOLISEN XI:E ARRONDISSEMENTET
Goddag. Mitt namn är Boulin. Jag är portvakt på Rue Voltaire 17.
Det är inte min stil att prata illa om hyresgästerna.
Och den där herren betalar sin hyra.
Men häromdagen luktade det underligt i trappuppgången.
-Vad luktade det, madame Boulin? -Jag vet inte...
Som svavel.
-Menar ni att det var Djävulen? -Nej då.
Men det är bäst att kväva det i sin linda.
Med alla dessa svartskallar - och alla attentat.
Det har ni rätt i, madame Boulin.
-Vad ska ni göra? -Vi ska bevaka ert hus.
-Jag vill inte råka illa ut! -Nej. Polisen skyddar goda patrioter.
Det är inspektör Pujol. Jag söker polisintendent David.
-Goddag, monsieur Forestier. -Goddag.
-Har ni sett? Det blir regn. -Ja.
-Adjö. -Ha en trevlig dag!
Var det där Djävulen?
Kamraterna väntar på dig.
-Är jag försenad? -Nej, de kommer alltid i förväg.
Sätt dig ner, Missak.
-Tittade du bakom dig? -Ingen, förutom min skugga.
Vill du ha en skål kaffesurrogat?
-Är Boczov inte här? -Han står inte på dagordningen.
-Det var synd. -Vi hinner inte "divimera" om det.
-Vad skrattar du åt? -Inget. Du har rätt.
Vi har gett dig ansvaret att skapa en stridande enhet.
-Har du några förslag? -Ja. Jag har en lista.
-I fickan? Du är galen. -Jag skämtade.
Jag vet att du gillar skämt, men vi pratar om allvarliga saker.
Jag ska vara allvarlig. Den första på listan är Boczov.
-Är det en provokation? -Inte alls.
Det är sunt förnuft.
Feri Boczov är duktig och vill vara med.
-Och nästa? -Thomas Elek.
-Boczov tar hand om honom. -Nej! Alltför galen.
-Han har fått partisansjuka. -Vad är "partisansjuka"?
Han tror sig osårbar, sätter alla i fara.
Jag känner Tommy mycket väl. Han vill lära sig.
Lita på Boczov.
Nåväl. Och de andra?
De som tillhörde Internationella brigaderna.
De har erfarenhet.
Sedan tänkte jag på unga armeniska flyktingar.
-Sedan har vi italienarna. -Ta Olga Bancic också.
Då vet inte din man vad du gör, och vice versa.
-Jag accepterar. -Och Mélinée?
Jag berättar inget, men jag lämnar henne inte.
-Det är inte förhandlingsbart. -Ta Rayman. Han lär dig skjuta.
Jag behöver inte kunna skjuta för att leda en trupp.
Du ska inte döda, bara kunna skjuta. Det är inte heller förhandlingsbart.
-Är det din lillebror? -Han heter Simon. Vänta här.
-Jag bad dig inte att ta med honom. -Jag bad honom följa med.
-Du är försenad. -Tunnelbanestopp.
En tysk soldat blev skjuten.
-Var du inblandad? -Jag ska alltså lära dig att skjuta?
Med dig blir Pétain långlivad. Titta.
Med en hand, som en cowboy, så siktar du på ett ungefär.
Då darrar du, för den är tung. Ta den med båda och stå bredbent.
Sträck armarna mot måltavlan. Då siktar du bättre.
Börja.
-Får jag prova? -Skulle inte du läsa din bok?
-Bra. Du gör framsteg. -Och du själv?
-Vad då? -Kan du böja dig för en disciplin?
Menar du Simon? Jag vill inte skiljas från honom.
Om han är med mig, tar de honom inte.
Det sägs att du simmar.
-Jag hörde att du skulle tävla. -Seine-mästerskapen.
-Än sen då? -Du får inte exponera dig för folk!
-Jag tävlar som Michel Rougemont. -Lägg av, Marcel!
Du gymnastiserar. Jag behöver simma.
Behöver du ha pistolen jämt? Även när du simmar?
-Jag har den i väskan. -Tänk om någon rotar.
Jag går dit med Simon, Monique eller Krazu.
Någon är alltid i närheten av väskan.
Är förhöret över?
Du vill vara med i min grupp, men du vill inte lyda mig.
Inte alltid.
-Men nu är det du som bestämmer. -Ja.
Det är jag som bestämmer.
Kan du inte sova?
Vad tänker du på?
Jag älskar dig, Mélinée.
Är det därför du inte kan sova?
"Ett litet barn så sött"
"Funderade sig trött"
"På rosenbuketten"
"Han skulle göra i gryningen"
Det var min första dikt på franska.
Paris är så stilla.
Vi har fått nyheter från Drancy.
Tre tåg per vecka till Auschwitz, ett polskt koncentrationsläger.
Tyska soldater har tydligen tillverkat ett nytt vapen.
En ny stridsgas.
Det sägs att de provar den på judiska fångar.
Kan du tro det?
PAPPA TJÄNAR PENGAR I TYSKLAND
-En handgranat och två pistoler? -Nej, bara en.
-Helvete! -Det var det jag fick.
Det är en ny automatisk, direkt från fabriken.
-Om jag hade vetat... -Det är inte ditt fel. Vi klarar oss.
-Mår Alexandre bra? -Du är så snäll. Tack.
-Bara en pistol. Tur att jag har min. -Jag kan kasta en granat ändå.
-Vi avblåser. Det är för riskabelt. -Missak...
Det vore synd att avblåsa allt.
Om Marcel täcker mig, är risken liten.
Då så. Jag täcker er båda.
Nu sätter vi igång.
-Vad är det med dig? -Ge mig granaten.
Ge mig granaten. Det är en order. Ställ dig och täck.
-Han har blivit galen. -Låt honom gå.
Det händer något otroligt.
Han måste kasta den nu.
Har det hänt något allvarligt?
Du vet, Mélinée...
Jag har alltid tyckt att hämndlystnad är en fruktansvärd känsla.
-Tycker du inte det längre? -Jag vet inte.
Jag har blivit en riktig kämpe.
Det är min första aktion, men inte den sista.
När man väl har börjat, kan man inte backa.
Jag vet vad som väntar mig.
Missak! Missak! Missak!
Jag hörde, jag hörde.
Ge mig en minut, kära landsmän.
Idag firar vi det sovjetiska Armeniens födelsedag.
Jag minns min far som dödades av turkiska soldater.
Och min mor, som dog av sorg och...
...min storebror, som jag tyckte så mycket om.
Jag är föräldralös, som så många armenier efter folkmordet.
Men jag är lyckligt lottad, eftersom ni är här.
Eftersom ni har blivit min familj.
En stridande familj som inte lämnar ockupanten i fred.
Leve Frankrike! Leve Armenien!
Leve den internationella arbetarrörelsen!
-God kväll. -God kväll. Stig in.
God kväll.
-Vad är det här för sammankomst? -Ett armeniskt bröllop.
-Var är bruden? -Det är jag.
Jodå, kärleken har ingen ålder. Eller hur?
-Ta ett glas. -Cyklarna kan bli stulna.
Det finns inga tjuvar i kvarteret. Varsågoda.
-Vad vill ni ha att dricka? -Vitt vin blir perfekt.
-Skönt att du är tillbaka. -Vi ska uträtta bra saker.
-Skål, då! -Tack.
Jag är less på order från London och Moskva.
De kommer aldrig hit och ser oss som oansvariga.
-De ger oss vapen. -Några åt gången, som till barn.
Vi har gärna dig som ledare, men inte ungraren.
-Vilka ungrare? -Inga namn!
Jag vet. Men jag håller med. Jag lyder ingen stalinist.
-Drick upp. -Jag dricker.
-Skål för marskalken! -Skål för marskalken!
När tåg spårar ur, vagnar förstörs och lokomotiv sprängs-
-blir inte tyskarna lidande, utan fransmännen.
När man bombar ett kraftverk eller fördämning-
-när transformatorer förstörs och ledningar kapas-
-är det franska arbetare och hemmafruar som blir utan el.
Det är franska hantverkares verktyg som stannar.
Vänta... Jag vill försäkra mig om att ingen förföljer oss.
-Goddag, madame Elek. -Goddag.
-Det här är min fru Mélinée. -Missak har pratat om er.
-Är det sant? -Jag kan tyvärr inte ljuga.
-Ska vi pussas? -Naturligtvis.
-Är Thomas här? -Ja, jag ska ropa på honom. Sätt er.
Thomas!
-Goddag. Sökte ni mig? -Ja.
Jag ska be om receptet till den fyllda kycklingen.
Sätt dig.
-Var det ett lösenord? -Nej, jag vill prata med dig ensam.
-Har ni pratat med dem om mig? -Ja. Jag tar med dig.
-Men det var inte lätt.
-Dina föräldrar är ett bekymmer. -Nej, monsieur Manouchian.
-Är du säker? -De vill inget veta.
Jag sa att ni skulle lära mig spela schack idag.
Ni är ett vackert par. Det är en fröjd för ögat.
-Jag skulle gärna träffa er man. -En björn i en grotta.
Han läser hela dagen. Han blev rörd av Missaks dikter.
Mööte med Boczov imorgon prick klockan 17.
I hörnet av Rue Ternaux och Rue Oberkampf.
Vänta aldrig längre än fem minuter.
Om han inte kommer återvänder du dagen därpå samma tid.
Om han inte kommer då heller, har han blivit gripen.
Titta noga nu. Hästen skyddas av bonden.
De tre samarbetar.
Den förste agerar, de andra försvarar.
Jag hoppas att kriget tar slut. Vad tycker ni?
Man måste slåss för att det ska ta slut.
Ni låter som Tommy.
Jag vet varför Missak sökte upp honom.
Och jag föredrar det, för ensam är han kapabel till vad som helst.
Nu vet jag att han är i goda händer.
Men säg det inte till honom.
Han måste tro att hans föräldrar lever i en drömvärld.
Ser du bilen som fick stopp?
Det är Saas.
Du har sett Patriciu på restaurangen ihop med mig.
Han på cykel är Cristea.
Alla tre lydde under mig i Spanien mot Francos anhängare.
-Det är en Sten under grönsakerna. -Jag känner till den.
Det är en engelsk kulsprutepistol som monteras på nolltid.
Varje morgon tar en tysk trupp över vaktskiftet vid Renault-fabriken.
-Olga har spanat länge. -Banar en motorcykel väg?
Var tredje gång, men aldrig på måndagar.
Om det skulle inträffa, så täcker jag också.
Bilen kommer. Titta noga. Det är som ett klockverk.
Patriciu för bort damen. Inga oskyldiga får dö.
Vi måste undvika fara i onödan.
Man måste vara exakt.
Vi måste behålla livet, Thomas.
-Thomas! -Ja.
-Varför är du uppe? -Jag bad dig ha halsduk.
Jag glömde halsduken.
-Varför har du inte lagt dig? -Jag väntade på dig.
-Det gick alltså bra. -Jag får inte berätta det.
Jag frågar inget. Jag är på din sida.
-Är pappa också det? -Han är rädd för din skull.
Det är ingen idé att oroa honom mer.
Gå och lägg dig, pojken min.
Nu sätter vi igång.
Soldaterna från kasernen går dit och dricker, dansar och gökar.
De är minst 20-30 stycken.
-Bara tyskar? -Nej, en vidrig blandning.
Du, kamrat Rayman, täcker med mig.
Du, Narek, täcker nedanför trappan framför bordellen.
Du går in, kastar granaten och går därifrån, Celestino.
-Hinner jag inte göka? -Snacka inte strunt. Gå nu.
Vad sysslar han med?
Varför exploderar det inte?
Vad har han gjort?
Jag kunde inte. Det var för mycket kvinnor.
En var knappt 18 och söt som tusan. Hon hade ett oförglömligt leende.
-Vad håller ni på med? -Det är så att...
-Jag gör det. -Vi avblåser.
-Jag går, så att du kan sparka mig! -Marcel! Kom tillbaka!
Marcel!
-Det ska han få betala för. -Kanske nu på studs.
God kväll.
Var är den förbannade sprinten?
Jag börjar få kramp.
-Du är för jävlig, Rayman! -Vissa saker är förbjudna.
-Det var det jag sa. -Uselt arbete. Uselt.
Det fanns för många oskyldiga flickor!
Vi pratar om det senare.
Skynda dig! Jag orkar inte mer.
Vad gör du i mitt syskrin?
Ja letar efter en säkerhetsnål eller en sticknål.
God kväll, Mélinée.
Kom hit.
Stå stilla. Stå stilla.
Vänta. Släpp den försiktigt.
God kväll, madame.
Du hade rätt, Celestino. Hon hade ett oförglömligt leende.
Jag hade hört att du var en blodtörstig mördare.
-Skål! -Skål!
-God kväll. Tack. -God kväll. God natt!
-Har du sett vad klockan är? -Jag kan klockan.
Jag väntar på er far. Dig är det ingen idé att vänta på.
Du gör precis vad du känner för.
Du luktar sprit!
-Var har du varit nu igen? -På en bordell.
Sluta säga sådana otäcka saker!
-Sover Simon? -Självklart.
-Gå inte och väck honom dessutom! -Gå och lägg dig, mamma.
Vänta inte på pappa. Han kommer inte tillbaka.
-Vill du döda mig också? -Nej, jag vill att du ska leva.
Så länge som möjligt.
18 döda och 32 skadade i ett attentat nära Chalon-sur-Saône.
I Grenoble förstördes hela kvarter. 1 500 skadades.
I Bourg-en-Bresse vandaliserades butiker när Dobenet begravdes.
Det är utländska terrorister, nästan alla judar.
Armenier, polska judar, röda spanjorer.
Vi svarar med en rättfärdig, men obeveklig repression.
-Goddag, madame. -Det blir inte regn idag.
-Adjö. -Ha en trevlig dag!
Polis! Upp med händerna!
Bra. Mycket bra, Pujol. Vi fick en fin fångst tack vare er.
Handlingarna är falska, men vi spårar nog nätverket.
Vi gjorde en razzia hos svartskallen som kallar sig Forestier.
Det är inte bakpulver, utan kaliumklorat.
Jag är glad över att ha hjälpt till.
Säg mig, Pujol...
-Trivs ni i er stadsdel? -Det är en slentrian.
Ni förtjänar mer än så. Vill ni arbeta i min rotel?
-Chefen kanske inte går med på det. -Hennequin?
Han passar i kommunalpolisen, men han saknar visioner.
Jag kan prata med inrikesministern. Det kan ge er en snabb befordran.
Jag är 34 och polisöverintendent. Kan det bli bättre?
Det här får mina jakthundar höra:
Man får oftare skott i magen än beröm.
Det är ett val.
-Jag ska fundera. -Inte för länge.
-Ska vi besöka källaren? -Källaren?
Jag ska presentera er för Daime och Barrachin.
Jag glömde en viktig sak angående er stadsdel.
Gula stjärnan blir obligatorisk för judar i ockuperade zoner i juni.
De måste anmäla sig hos polisen.
Ni har bättre för er.
Storstädningen sker i juli.
Vi pratar mer om det senare.
Det här är inspektör Pujol.
Det är tack vare honom vi grep skitstövarna.
Bravo!
Håll i honom.
-Vart har vi kommit? -Dödläge. Han svimmar hela iden.
-Det fördröjer saken. -Lyssna nu, ditt svin.
Vi ska klä av dig naken och lägga dig mellan två bord-
-och krossa din pung.
Förstår du franska?
-Och de två andra? -Vi fortsätter med dem om en timma.
-Jag måste gå. -Ni kan vägen.
Klä av honom naken.
Håll i honom.
Titta.
Det här spåret går från Gare du Nord till Verneuil.
Tyskarna började använda spåret för ett halvår sedan.
Vi kommer 20.30 och gömmer oss.
Vi rör oss inte ur fläcken förrän vid midnatt.
Då packar vi upp utrustningen. Polisen patrullerar, ser du.
-Ska någon komma? -Nej. Sitt kvar.
-Vem är det? -Missak.
-Vad har hänt? -Du ska ju inte ha vapnet här!
Vad är det?
Dina vänner Patriciu, Saas och Cristea har åkt fast.
-Nej... Det är inte omöjligt! -Packa ihop. Vi ska gömma dig.
Klara...
Kom igen, Michel!
-Kom igen! -Kom igen, Michel!
Vi vann!
Bravo!
Vilken bragd!
Michel Rougemont, bana fem...
...Seine-mästare! Bravo!
-Hur gammal är ni, monsieur? -19.
Ni är ett levande exempel på fransk spänstig, envis ungdom.
Marskalken skulle vara stolt. En kommentar?
Jag slog mitt eget rekord och hoppas nå längre än så.
-Fortsätt på det viset, unge man. -Tack.
-Tror du att mamma...? -Tyst med dig!
Mamma! Mamma!
Säg något!
-Jag skäms. -Sluta!
Jag var i speceriaffären när de kom. Madame Lavet gömde mig i källaren.
-Vi måste gömma oss. -Vart vill du ta vägen?
Vi får låta det svalna.
De som kom undan lär återuppta sina vanor.
Då kan vi förnya dosen.
Se på de där två. De bär inga stjärnor.
-Vad bevisar det? -Det stämmer. Det bevisar inget.
-Ska vi be dem visa snoppen? -Nej, jag är utmattad.
Vi har fått nog av judar. 6 000 i Drancy, 7 000 i Vel d'Hiv.
Det är väl ett bra resultat?
Du sätter inte foten på Rue des Immeubles Industriels.
Vi har hyrt en lya åt dig på Boulevard Soult 83 B.
Du ska bosätta dig där med din mor och Simon.
Och du slutar upp med dumheterna. Det är en order.
-Vad har jag gjort nu? -En tysk soldat igår.
-En polis i förrgår. -Det var en identitetskontroll!
-Om du inte lyder så åker du ut. -Du struntar i det. Du är inte jude.
Vet du vad Hitler sa i ett tal 1936?
Han sa: " Vem minns armenierna idag?"
Min familj försvann för längesedan.
Ursäkta mig.
Brevlådan är på samma ställe. Vi byter nästa vecka.
Här är din månadslön och ransoneringskuponger för bröd.
-Hur mycket tjänar du? -1 600 franc, son du.
När man är gift måste man ha barn för att tjäna mer.
Motståndsrörelsen är ingen framtidsbransch.
-Vad läser du? -"Samhällets olycksbarn."
-Bor du på den här gården? -Ja, där.
Varför går du inte in? Du blir förkyld.
Jag blir rädd när jag är ensam hemma.
-Var är dina föräldrar? -I Drancy.
-Jag har inte hört av dem på länge. -Ta av stjärnan.
-Den är obligatorisk för judar. -Det finns alltid undantag.
-Tänk om polisen tar mig? -Jag är polisen.
Mitt namn är Pujol. Inspektör René Pujol.
Du sydde fast den ordentligt.
-Jag har inte druckit läsk på länge. -Bra.
Jag ska försöka informera mig om dina föräldrar.
-Vad heter du? -Stern. Monique Stern.
Monique... Vilket vackert namn. Du är själv vacker.
Varför griper ni mig inte? Då får jag återse mina föräldrar.
Du kommer att återse dem.
Jag beklagar, Obersturmführer. Ingen talade under tortyren.
De avslöjade inte ens sina riktiga namn.
Jag känner till era metoder. Jag vet att ni gjorde allt ni kunde.
-SS har att lära av er. -Överdriv inte.
Jag överdriver inte. Jag hyser beundran.
Vårt samarbete överträffar våra förväntningar.
Er polischef René Bousquet har krävt mer än Himmler.
Vélodrome d'Hiver-räden är en stor fransk framgång.
Ingen tysk soldat deltog.
Stå stilla!
Skyldra gevär!
Anläggning!
Idag är det jag som bjuder er på middag, käre Fernand.
Eld!
Clitch sköt sig för att inte bli gripen.
Han var en bra karl. Vi måste vara mer vaksamma.
-Du låter inte övertygad. -Mina kamrater är utmattade.
-Och du själv? -Jag?
Jag äter soppa med min älskade. Vad har jag att klaga på?
Jag har goda nyheter.
-Är det sant? -Självklart. Dina föräldrar mår bra.
Du kan skicka brev genom mig.
Du kan skicka paket också. Jag känner en polis som blundar.
-Tack, monsieur Pujol! -Du kan kalla mig René.
-Och du får lov att ge mig en kyss. -Tack, tack, tack!
Vet du hur du kan tacka mig?
Det är inte så svårt.
Det står inte tillräckligt om oss i tidningar.
-Generalstaben är onöjd. -Missnöjd.
Om du vill förbli gruppchef-
-krävs spektakulära resultat under kommande veckor.
-Vad betyder det? -Det pratas för litet om oss.
Skjuter tyskarna inte nog med gisslan efter attentaten?
Jag pratar om tidningar.
Motståndsrörelsen måste skapa rubriker.
Boczov och Elek ska få ett tåg med 1 500 soldater att spåra ut.
Hitta på något bättre, Manouchian. Annars får du sparken.
Jag var säker på att du var här.
-Är gula stjärnan borta? -Ja.
Aldrig mer.
-Har du vunnit en storvinst? -Det kan man säga.
-Jag har träffat någon. -Vem då?
En vän.
-Vad har han för yrke? -Han sysslar med affärer.
-Skumma affärer? -Inte alls.
Jag vet inte. Han gör ad han vill.
-Ligger du med honom? -Han är en vän! Han har kontakter.
Jag kan skicka brev till mina föräldrar.
-Imorse skickade jag paket. -Till Auschwitz?
Vad är det du säger?
Dina föräldrar lämnade Drancy för längesedan.
De fördes till Polen i boskapsvagnar. Din vän driver med dig.
Du är verkligen elak. Jag ville säga att jag fortfarande älskar dig.
Och du...
-Glöm den flickan. -Vad vet du om flickor?
-Hur mår dina föräldrar? -De bor i en källare.
Pappa hade ordnat det i hemlighet.
Han har sina böcker. Det är värre för mamma.
-Marthe och Béla? -De läser jämt.
-Och du? -Jag klarar mig själv.
-45 döda tyskar på Quai de Valmy. -Jag var inte ensam.
Narek sa att du avrättade två tyskar som förföljde dig i tunnelbanan.
-Det är modigt. -Det skulle du också ha gjort.
-Vill ni bikta er? -Ja, han här bredvid.
Jag var här före dem.
Vad tänker du på?
-Jag måste gå. Jag har ett möte. -Med vem då?
Vi har knappt pratat.
Det är bäst så.
-Duger jag bara i sängen? -Det sa jag inte.
-Varför litar du inte på mig? -Jag litar inte på någon just nu.
Jag vill strida med dig.
-Vad pratar du om? -Ta mig inte för en idiot..
Jag vill hämnas mina föräldrar. Jag vill bli kommunist.
Det är inte mitt område. Fråga Krazu.
Jag har inte sett Henri efter räden. Alla flyr mig som pesten.
Jag ska se till att ni ses. Jag lovar.
-Träffar du fortfarande beskyddaren? -Nej.
Du hade rätt. Det är en skitstövel.
-Har du lust att sätta på henne? -Håll med om att hon är söt.
-Jag kan inte ligga med judinnor. -Prata inte strunt.
Du skulle inte tacka nej till henne i sängen.
Fråga vad min fru tycker.
General Julius Ritter är första måltavlan.
Förra året skickade han 600 000 franska arbetare till Tyskland.
-Hur ser han ut? -En tjock general med vissa vanor.
En chaufför hämtar honom hemma prick 8.45 varje dag.
Vi kan överfalla honom där eller i Boulogneskogen.
-Han rider varje söndag. -Jag skjuter honom där.
-Ska jag bara titta på? -Nej, du täcker mig.
-Vem av oss skjuter bäst? -Sluta! Det är jag som bestämmer.
Nu går vi - en åt gången med tre minuters mellanrum.
Gå nu, Marcel.
Marcel sa att du ville bli sambandsofficer.
-Hälsar du inte ens? -En annan gång.
-Det är inte snällt. -Nuförtiden är det så.
-Det är dumt av Marcel att gilla dig. -Är du svartsjuk?
-Jag måste gå. -Kom jag utan anledning?
Var kommer örhängena ifrån?
Och pälsen?
-Marcel sa att du hade någon. -Inte längre.
-Horar du? -Han var för bra för mig.
-Låt honom bjuda dig på krogen. -Varför det?
Vi måste se vem du umgås med innan vi tar ett beslut.
Vi ses här imorgon vid samma tid.
Vi har hittat honom. Henri Krasucki.
Alla kommer från samma gata.
Ett terroristnäste. En riktig schtetel.
Judar och kommunister. De gömmer sig sedan räden.
-Ska vi gripa Krasucki? -Absolut inte.
En misstänkt leder till en annan, det är så man spårar nätverk.
-Ta tid på er, chefsinspektör Pujol. -Chefsinspektör?
Hade jag inte lovat en snabb befordran?
Det är klart.
Vi dubblar personalantalet. Rottié skrev under er utnämning.
God morgon, generalen.
General Ritter har blivit mördad av terrorister!
Tyskland sörjer! Köp tidningen! Köp tidningen, monsieur!
"Tyskland utlyste landssorg."
"Himmler ber Oberg att oskadliggöra terroristerna."
Skuggarmén i rampljuset. Det var väl det ni ville?
Gratulerar, Missak. Men nu måste vi vara mer försiktiga.
Här är lönerna.
Våld, plundring, mord... Nej, sådant är inte franskt!
Våra landsmän har bättre förståelse för franska värderingar-
-än dessa utlänningar som säljer sig och sitt land till högstbjudande.
Ni bestämmer själv, Pujol.
Men håll det hemligt. Väggarna har öron även här.
Det räcker. Ta upp honom.
-Här är er kollega, Pujol. -Mathelin?
Bra polis, familjefar, på väg att avancera.
Förutom att Mathelin har varit i bolsjevikernas tjänst i två år.
-Har ni ledtrådar? -Pujol?
Vi skuggar Marcel Rayman, en polsk jude.
-Det finns stor chans... -Jag vill se resultat!
Då börjar vi gripa folk. Oberg blir inte besviken på polisen.
General Oberg kräver en omfattande räd.
Rättegången ska bli spektakulär. Terroristerna måste terroriseras.
Jag struntar i de andra.
Men du lovade för Marcel.
Ge dig inte av sådär.
Stanna lite till.
Älskling?
Du lovade att skydda Marcel om jag låg med dig.
Nu är det gjort. Tyckte du om det?
Om du vill ses igen, så tar du hand om honom nu.
Madame Frydman? Är ni Marcel Raymans moster?
-En kopp kaffesurrogat? -Nej tack.
Era syskonbarn är nära att bli gripna.
Kila omedelbart iväg och be dem gömma sig.
Ni har ingen tid att förlora. Partisaner faller som flugor just nu.
-Marcel måste gömma sig. -Tack, inspektören.
-Ska du gå dit? -Nej. Det är en fälla. Herregud!
-Är du säker? -Varför ville han rädda Marcel?
-Av vilken anledning? -Det är skumt.
Spring, Simon! Spring!
Spring!
Vänta... Vänta.
Mitt namn är Pétra.
Sådär ja!
Jag visste att vi hade att göra med en viktig - och känslig - person.
Hämta ett glas vatten åt honom.
Monsieur Pétra... Här har vi några fotografier.
Den här känner vi till. Visst heter han Marcel Rayman?
Ja.
-Det var han som mördade Ritter? -Ja.
-Där ser ni, Pujol.
Det tjänar inget till att ha bråttom. Nu blir Raffenberg och Oberg nöjda.
Och han? Han kallar sig "Gilles Estain".
Överste Gilles, partisanernas högste ledare.
Hans riktiga namn är Joseph Epstein.
Och han?
Missak Manouchian, fraktionens ledare.
-Följde ingen efter? -Nej.
Jag såg två män nere på kaféet. De har tydligen gått.
-Har du paketet? -Ja. Här.
Ta inte av koftan. Du ska sova hos Cristina.
Kom tillbaka imorgon.
Om trasan sitter kvar, så ger du dig av direkt.
-Och du? -Jag har ett möte.
-Säg med vem, för en gångs skull. -Överste Gilles.
Han väntar däruppe.
Räck upp armarna! Högre upp!
Min själ tränger fram över läpparna.
Men jag når inte fram till dem jag älskar.
Plikterna överhopar mig till den grad-
-att jag inte vet vilken riktning jag ska ta.
Jag törstar efter kunskap, konst, kärlek och liv.
Vill du fortfarande inget säga?
-Har du inget att säga? -Nej.
-Är du säker? -Ja.
Har ingen talat?
Nej.
Sätt dig.
Om du är snäll mot oss, är vi snälla mot dig.
Jag kommer strax tillbaka.
-Jag känner honom. -Tyst med dig!
-Här känner ingen någon. -Marcel Rayman är min bror.
Är det du som är Simon?
-Hur gammal är du? -Snart femton.
Kan ni släppa in mig?
-Jag had tänkt mycket på er. -Tack, madame Viard.
Det är Mélinée, madame Elek.
Goddag, Mélinée
Stig in.
-Sitt kvar, monsieur Elek. -Om jag inte rör mig, så rostar jag.
Har ni hört något?
Gratulerar, monsieur Darnand! General Oberg väntar på oss.
Vi vill ha en dundrande rättegång, för att väcka opinion.
Patrioter ska veta att judar och kommunister som drev landet i krig-
-är farliga terrorister som avlönas av England och Sovjetunionen.
Statssekreterare Darnand fick idén om en broschyr.
Titeln blir "Brottsarmén". Vi kan sprida den i hela landet.
Utmärkt. Rättegången äger rum i februari.
De avrättas direkt efteråt på Mont Valérien.
Kära Simon. Jag litar på att du uträttar allt jag inte hann.
Jag kysser och älskar dig.
Jag är nöjd.
Lev lyckligt och gör mamma lycklig.
Det skulle jag göra om jag hade överlevt.
Leve ert vackra och glädjerika liv!
Strunta i att brevet låter tokigt, men jag kan inte vara allvarlig.
Marcel.
Kära journalister, här har ni hela Manouchian-gruppen.
Ta en titt på den här raden.
Polska, ungerska, rumänska judar.
Men även spanska och italienska kommunister.
Med sin gängledare - en armenier.
De påstår sig vara befriare.
Men deras armé är brottslig, hämndlysten och hatisk.
Raffenbach och Oberg vill ha affischer i hela Frankrike -
-med deras terroristansikten på.
Jag låter er skrida till verket med vårt representativa urval.
Du borde behålla pistolen.
Den behövs när motståndsrörelsen skär pungen av dig.
Håll käften, judesvin!
Antoine Salvadori, Amedeo Issiglio, Cesare Luccarini...
Rino Della Negra, Spartaco Fontano, Georges Cloarec...
Arpente Avitian, Roger Rouxel, Robert Witchitz...
Wolf Wasjbrot, Celestino Alfonso, Willy Szapiro...
Marcel Rayman, Stanislas Kubacki, Szlama Grzywacs...
Leon Goldberg, Jonas Geduldig, Maurice Fingercwajg...
Emeric Glasz, Thomas Elek, Olga Bancic...
...Feri Boczov, Missak Manouchian.
"Min Mélinée, mitt älskade föräldralösa barn."
"Om några timmar är jag död."
"Vi blir arkebuserade idag klockan 15."
"Det känns som en olycklig slump."
"Jag begriper det inte, men vet att jag aldrig får se dig mer."
"Allt känns både otydligt och klart."
"Jag gick med i Frihetsarmén och dör precis före målet."
"Välsignade är de som får smaka på frihetens och fredens sötma."
"Jag dör utan hat mot det tyska folket eller mot någon annan."
"Tyska folket och alla andra kommer att leva i fred efter kriget."
"Jag hade velat skaffa barn med dig, som du alltid ville."
"Jag ber dig därför att gifta dig efter kriget."-
-"och skaffa barn för att uppfylla min sista önskan."
"Jag önskar alla lycka till. Din Missak."
"ps. Det finns 15 000 franc i väskan på Rue Louvois."
"Betala mina skulder."
Madame Rayman blev gasad när hon kom till Birkenau.
Henri Krazucki tog hand om Simon Rayman i Auschwitz.
De befriades av de allierade 1945.
Melinée gifte aldrig om sig.
För att återge invandrarnas kamp i den franska motståndsrörelsen-
-var jag tvungen att ändra vissa fakta och kronologi.
Det krävdes för att historien ska hjälpa oss att leva här och nu.